![Aleksandra Vidanović Aleksandra Vidanović](https://xdn.tf.rs/2023/03/06/aleksandra-vidanovic-privatna-arhiva-670x447.jpg)
Učiteljica vratila Aleksandri poklon za 8. mart jer nije bio upakovan: Danas je ona za katedrom i želi jedno
"Zašto ne volim 8. mart i grozim se vajber grupa? Da se vratimo u devedeset i neku, u drugi razred", započinje priču Aleksandra Vidanović, učiteljica u OŠ "Dragojlo Dudić" u Beogradu
"Čestitku joj nikad nisam dala, po izlasku iz škole sam je bacila", setne su reči Aleksandre kojoj je tih davnih devedesetih godina, osmog marta, u drugom razredu osnovne škole, učiteljica vratila poklon jer nije bio lepo upakovan. Danas je ona ta koju za katedrom dočekuju pokloni, ali njena želja je sasvim drugačija.
- Zašto ne volim 8. mart i groznim se vajber grupa? Da se vratimo u devedeset i neku, u drugi razred - započela je Aleksandra Vidanović, učiteljica u OŠ "Dragojlo Dudić" u Beogradu.
Kako ističe, tada nije bilo ni telefona, ni osmomartovskih viber grupa, nego su se mame u školskom dvorištu domunđavale i organizovale, sve sem njene i još nekoliko "izopačenih" primeraka, koje su radile od jutra do mraka kako bi pregurale inflaciju koja je gutala sve iz minuta u minut.
Tada, kako se priseća Aleksandra, majka joj je govorila da učiteljici nacrta ili napiše nešto od srca i to joj pokloni pa je tako i uradila.
- Ali tog 8. marta svi su ispred škole držali neki poklon, cveće, bombonjeru, stonu lampu, knjigu... Svi, sem mene koja sam svoju čestitku pažljivo spakovala u korice udžbenika da je ne izgužvam - dodaje Aleksandra.
Kako je ova scena, tada osmogodišnju devojčicu posramila svoj džeparac za užinu, Aleskandra je iskoristila da učiteljici Nataliji kupi poklon.
- Znam da mi je mama svakog dana davala novac da kupim užinu. Uvek dovoljno za pekmezaru, kiflu, štapić ili nešto slično. Rešim ja da taj novac i sav onaj kusur od prethodnih užina iskoristim da kupim bilo kakav poklon. Bilo je dovoljno za masnu mono senku u nekoj zelenoj boji. Kupih je. Ušli smo u učionicu i svi su poređali svoje lepo upakovane poklone na katedru. Stavim i ja svoj - priča Aleksadra.
Reakcija učiteljice, naime, nije bila očekivana. Ushićena što je uspela da kupi poklon ipak naiđe na strogu osudu koja ostavi gorak ukus.
- Divila se Natalija svim poklonima, zahvaljivala se, a onda je došao red na moj. Promenila je izraz lica. "Čije je ovo?", odgovorila sam "Moje", "Poklon mora da bude upakovan! Ovako se ne poklanja! Šta je ovo?" - prepričava Aleskandra.
Kako kaže, danas je ona ta Natalija, ona koja sedi sa druge strane katedre, ali ne očekuje lepo upakovane poklone.
- Ne zato što ih ne volim, već zato što ne volim poklone koje kupuju mame, koje se (pojedine) zbog istih raspravljaju po viber grupama. Da li da učiteljicama ili vaspitačicama uzmu vaučer, tašnu, torbu, psa, zeca, auto, stan... Dovoljna je čestitka i dečji osmeh, ništa više da bi ova Natalija bila srećna! Umesto vaučera za neku drogeriju, bolji je vaučer kojim bi se omogućilo lečenje nekog deteta, a mnogo ih je! Srećan 8.mart - napisala je humana učiteljica.
Kako ističe, pouzdano zna da većina nastavnica deli njeno mišljenje, samo ga nije napisala javno.
- Ja radim kao učiteljica u OŠ "Dragojlo Dudić" gde redovno organizujemo humanitarne akcije, jer shvatamo značaj istih. Godinama unazad se bavim humanitarnim radom kroz organizovanje humanitarnih bazara i licitacija. Verujte, ne postoji veći poklon da neko dete ode na lečenje, kao što smo uspeli za Saru Prljinčević. Volela bih da nema tih zelenih plakata sa brojem u fondaciji, da ne čitam svakodnevno apele roditelja. Ja ne mogu sama izlečiti nekog, ali svi mi možemo. Jedan cvet će uvrnuti, ali taj cvet humanosti traje večno - zaključila je Aleksandra.
Divnu poruku pred dan žena podelila je Aleksandra, podsećajući sve da se vredost poklona meri u ljubavnim, a ne novčanim jedinicama.
(Telegraf.rs)
Video: Kuma Zejna nastupila na Prajdu: Napravila šou u Manježu, svi joj skandirali "Najbolja!"
Telegraf.rs zadržava sva prava nad sadržajem. Za preuzimanje sadržaja pogledajte uputstva na stranici Uslovi korišćenja.
Neko
Bila sam u prvom razredu, davno. Osmog marta je moja baka stizala u BG, pa su roditelji otišli na stanicu pred nju i zabiravili da kupe poklon učiteljici . Svi učenici su doneli poklone učiteljici, bilo je i kristalnih vazni. Ja sam u šumici na Miljakovcu ubrala buketić ljubičica i odnela u školu. Učiteljica je radosno primila moje cvetiće i rekla svima da joj se taj poklon najviše sviđa jer je od srca. Divna učiteljica Persida. Rado se setim njene dobrote, inteligencije i pravičnosti.
Podelite komentar
Тачно тако
Има нас разних. Радим у једној школи у Војводини,и рекла сам деци да је за осми март најлепши поклон осмех и срећа,и то сваки дан. Колегиница је већ наручила пандора наруквицу и анеке торбу.Ужас,зар смо толики материјалисти...
Podelite komentar
Una
Bravo Aleksandra, Vi ste Veliki čovek. Kako je lepo te male duše osloboditi pritiska o izboru poklona, čiji je lepši i skuplji. Neka od te dece, možda, nemaju dovoljno ni za hranu.
Podelite komentar